Tidigare i Resurrection...
- Måste du ange folk? - Till myndigheterna.
Du kommer att tvingas göra nåt för dem som du inte vill.
Det inser du, va?
Det är jag. Jag har något åt dig. Jag har gjort framsteg.
- Hur är lastbilsolyckan relevant? - Två av de återvända dog i branden.
Våra problem började med den där tjejen därinne.
Du dödade honom. Du dödade min son.
Du ska veta att du inte är ensam i det här.
Det är mitt sheriffbiträdes bror. Han dog för 15 år sen.
- Vad är det som pågår? - De har återvänt och de är sjuka.
Jag förstår mig inte på löpning.
En hel del jobb för att komma tillbaka dit man började.
- Var är Maggie? - Hon är på mottagningen.
Har hon nån aning om vad det rör sig om?
Hon tror att det kan vara en ny influensa eller ett virus.
De enda som har drabbats är återvända.
- Fem stycken? - Sex om man räknar Arthur Holmes.
- Jag hälsar henne att du kom förbi. - Jag kom inte för att träffa henne.
Jag hittade den under en byggnad i min familjs fabrik.
Den där branden år 1935 måste ha dödat de där 12 männen.
Min familj försökte dölja den genom att hitta på lastbilsolyckan.
Det hade förblivit okänt om inte två av dem hade återvänt.
De mördades tre gånger.
De återuppstår från de döda. De trodde nog att de var spöken.
- Vem dödade dem? - Jag vet inte.
Vill du veta det?
Det här är ett 80 år gammalt fall. Den skyldige är borta.
Din mamma var liten då. Fråga henne.
Det har jag gjort. Om hon vet något tänker hon inte dela det med mig.
- Det här berättar du av snällhet? - Du visste det mesta ändå.
Jag vet hur du är. Du släpper inte sånt här.
Människor blev dödade. Deras familjer kanske vill veta sanningen.
Sanningen är en klurig sak nuförtiden, eller hur?
Folk kanske vill veta, kanske inte.
Om du gräver upp det här kommer folk som du känner till skada.
Familjen Langston. Maggie.
Mrs Langston? Barbara.
Hej, jag heter Elaine Richards. Jag känner Maggie.
Jag känner en Richards.
- Caleb, va? - Ja, han var min pappa.
Jag kände igen dig från alla bilder hemma hos Maggie.
Trevligt.
Jag har aldrig varit hemma hos henne.
Maggie är inte alltid så bra på att visa känslor.
Men hon har alltid drömt om att få tillbaka dig.
- Om hon är hård mot dig... - Det är inte hennes fel. Det är mitt.
Efter allt jag har gjort förtjänar jag inget annat.
Vi gör alla misstag, men de som älskar oss förlåter oss.
Det är rätt dött här. Jag kan sitta med dig om du vill.
Det skulle vara trevligt.
Jag ska bara ordna en sak.
Mr Enders.
Inga tecken på hjärnskakning efter bilolyckan och febern är borta.
Vänta, så ska jag hoppa runt av glädje.
- Vad är det för fel på mig? - Hon försöker hjälpa dig.
Vi vet inte vad det rör sig om.
Ni ska få antivirusmedicin, vilket verkar hjälpa mot symptomen.
Nu skickar jag hem er.
Jag vill träffa en riktig läkare. En man.
De goda nyheterna är att det märks att ni redan mår bättre.
Dr Langston?
Den andra som kom tillbaka, den där Arthur...
- Han var väl också sjuk? - Ja, det var han.
Fick inte det honom att försvinna?
Vi vet inte om det var på grund av viruset, men han försvann.
Det är därför du måste vara lite vaksam.
- Är det okej? - Nu drar vi härifrån, Carl.
De är häxdoktorer. De kommer att ta död på mig.
Var är mina saker?
- Tack. - Inga problem.
- Hur går det? - Okej, antar jag. Inga nya fall.
Vi har lyckats tygla symptomen.
- Det är väl bra? - Jag hoppas det.
Har du pratat med dina statliga kontakter?
Nej, jag tänker inte dra in dem i det här.
- Det var bara en fråga. - Vi klarar oss bättre utan dem.
- Ni har ett telefonmeddelande. - Tack.
- Hej! - Maggie!
- Jag är så glad att du kom. - Jag märker det.
Din vän Elaine är fantastisk. Sätt dig.
- Du behöver nåt att dricka. - Nej, det är nog dags att gå hem.
Ett glas. Det är tjejkväll!
- Tjejkväll? - Det var inte min idé.
Hon behövde bara nån att prata med.
- Hur länge har hon varit här? - Ett tag. Hon är ensam.
Hon hade en romans med Sam, men nu bor hon med en äldre man.
Min mamma och hennes pojkvän kommer överens. Så hemskt.
- Hon är ung. Var inte så hård. - Hon är även min mor.
- Varför engagerar du dig i det här? - Jag försöker bara hjälpa till.
Jag vet.
Men ge henne en chans.
- Shots! - Nej, nej.
Jo, de smakar sockervadd.
- Det låter jätteäckligt. - Det är det. Gör det.
Hon förfalskade ursäkter åt hela skolan.
En gång fick hon hela footballaget att gå och se "Phantom Menace".
Jag är duktig på handstilar.
- Du måste ha varit populär i skolan. - Nej, nej.
Elaine hade mycket vänner. Jag var tjejen i kemilabbet.
Herregud, jag måste gå.
Jag öppnar tidigt i morgon. Jag måste gå.
Bara ett glas till.
Maggie, din mamma är ett dåligt inflytande.
Det här var kul. Vi ses.
Jag måste nog också åka hem.
Jag önskar att jag hade känt dig när du var mindre.
Det måste ha varit jobbigt att växa upp utan en mamma.
Pappa gjorde ett bra jobb. Han har sina brister, men han var en bra far.
Han lärde sig att göra inbakade flätor.
Han har förändrats. Jag förstår det nu.
Det känns som om jag har levt 30 år den senaste månaden.
I hela mitt liv har jag fantiserat om att ha en normal familj.
När du återvände blev det möjligt.
Jag har varit besviken på dig för att du inte har levt upp till det.
- Förlåt. - Det är inte rättvist av mig.
Ju bättre jag lär känna dig
desto mer gillar jag dig.
Vi kanske kan börja där.
Gärna.
Ska du bjuda in mig?
God morgon.
Du kan inte ha på dig det där i kyrkan.
Varför inte? Det är ingen riktig kyrka.
Det är klart att det är. Byt om. Är du snäll.
Lyssna på din mamma, Jacob.
Margaret...
- Mitt beteende häromkvällen... - Ditt beteende? Du var ärlig.
- Jag skäms. - Du har inget att skämmas för.
Obegripligt att Barbara dök upp och spelade balens drottning.
Hon får skylla sig själv.
Om hon är ute ur våra liv för gott får det vara så.
Vi gick på en konsert för tre år sen.
Nej, du gjorde det.
Minns du vad vi sa till varandra den dagen?
Jag kommer alltid att älska dig.
Frederick.
Det blev ett abrupt slut häromdan. Vi fick ingen chans att säga hej då.
Vill du äta frukost med mig?
- God morgon, Margaret. - Barbara, god morgon.
Jag är ledsen att jag stör.
- Vi kanske kan ses senare. - Visst, mamma.
Ha en underbar dag.
Jag har funderat på ett namn till den nya kyrkan.
Min fru Janine föreslog "Nya livets kyrka"
vilket jag tycker är passande på många sätt.
Jag tar fortfarande emot förslag.
Alla kanske inte gillar en kyrka som vänder sig till de återvända.
Men vi som har samlats här i dag tror att de återvända är som alla andra.
De förtjänar kärlek, förståelse och även förlåtelse.
Som vi alla gör.
Några av er har frågat mig om en sjukdom som har drabbat somliga.
Jag bjöd in dr Maggie Langston som ska berätta lite om det.
Maggie.
Vi har ett halvt dussin fall av viruset.
Hittills har bara återvända drabbats.
Man får influensaliknande symtom.
Symtomen kan förvärras.
Men vi har kontrollerat sjukdomen med medicinering.
Så tveka inte att söka hjälp om ni börjar må dåligt.
Maggie stannar kvar efter gudstjänsten och besvarar frågor.
Vår avslutande psalm blir "För det vackra på vår jord".
- God morgon, mrs Langston. - God morgon.
Jag ville titta till er och se hur det har gått.
Har ni haft några problem sen ni kom tillbaka?
Jag tvivlar på att det här är en artighetsbevis, så säg vad ni vill.
Jag vet om skeletten under fabriken, elden och männen som återvände.
Det gör Fred också.
- Jaså, det gör han? - Ni vet något.
Det var ni som dumpade skelettdelarna i floden.
Det ni tror att ni vet, agent Bellamy, tillhör det förflutna.
Det blir kvar i det förflutna.
Jag skulle inte vara så säker på det.
De återvända har en vana att gräva upp hemligheter.
Jag skulle tro att ni vet en del om hemligheter.
Oroa er inte, agent Bellamy. Jag ska inte avslöja er hemlighet.
De två männen som återvände blev dödade gång på gång.
Till slut upphörde de att återvända. Varför?
Livet är ett val, agent Bellamy. För de levande och för de återvända.
Männen förlorade viljan att leva.
Hej.
Jag ska precis gå. Hembesök hos familjen Langston.
Jag behöver rättsläkarens rapport om benen från floden.
En vän har blivit rättsläkare. Hon ville titta på den.
Det är slöseri med tid.
Du stänger mig ute. Varför?
Vad är det som pågår?
Myndigheterna är bättre utrustade för att undersöka kvarlevorna.
De kanske är i bättre händer.
- Du gjorde det. - Vad då?
Du gav dem till myndigheterna.
De visste var de fanns för att du berättade det för dem.
- Jag visste att du dolde något. - Jag döljer inget.
Jag märkte att nåt hade hänt när du var i Chicago.
- Det är inte sant. Du vet inte... - Du ljuger.
- Det märks. Jag känner dig. - Du vet ingenting om mig.
Du har rätt. Jag gör tydligen inte det.
- Hur går det med din nya medicin? - Bra, antar jag.
Inga anfall sen vi bytte medicin.
Allt ser bra ut. Inga tecken på sjukdom.
- Är jag klar? - Du kan gå.
- Ska han vara hemma från skolan? - Jag tror inte att vi är där än.
Om det bara drabbar de återvända är skolan den tryggaste platsen.
Vad du än tycker är bäst.
Farmor är i köket och gör lunch om du vill träffa henne.
- Hur är det med dig, Mags? - Bra. Jag har mycket att göra.
Medan du tar hand om alla andra i stan
måste du även ta hand om dig själv.
Tack. Du är frisk.
Hör av dig om något förändras.
- Ska du besöka dem alla? - Alla återvända? Jag försöker.
- Det är bara några dussin till. - Och din mamma?
- Jag ska till Sam Catlin nu. - Där hittar du henne inte.
- Så var är hon? - Hos din pappa.
Där var hon i alla fall i morse.
- Jag förstår inte. Var hon...? - Iklädd nästan ingenting.
En trevligt återförenande, antar jag.
Det angår inte mig, men jag hoppas att han vet vad han gör.
- Jag ska prata med honom. - Inte för min skull.
Jag är bara orolig för honom.
Det var så här Barbara gjorde.
Hon gjorde slut, krossade hans hjärta och lockade tillbaka honom.
- Jag ska prata med honom. - Om du tror att det är bäst.
Vilken tid det tog. Ge mig medicinen.
- Apoteket sa att den inte är färdig. - Va?
- När är den färdig? - De skulle ringa. Kanske i morgon.
Ring dem. Säg att det är akut.
- Jag kanske är död i morgon. - Det tänker jag inte tillåta, Mikey.
När jag blir bättre blir det ändring på saker och ting här.
Jag tänker börja med dig och din usla attityd.
Du har blivit en riktig mjukis medan jag har varit borta.
Förbered dig på att jag ska banka lite vett i dig.
Hör du mig, Carl?
Hej, hjärtat.
- Kom in. Stannar du på middag? - Visst.
Vi har besök. Maggie är här.
Hur mycket cayennepeppar ska jag ta? Den här verkar mild.
- En matsked. - Okej.
Vi gör min oturschili.
Det var före din tid. När jag gjorde chilin förlorade St. Louis Cardinals.
- Stanna du och ser film också? - Film?
Det är otroligt. Man beställer filmer på tv: n nu.
Din mamma vill se en romantisk komedi. Det vill inte jag.
Jag antar att Maggie får avgöra.
- Jag går och byter om. - Jag tar över.
Säg det bara.
Är du säker på det här, pappa?
Jag är säker på att du, jag och din mamma ska se på film ihop.
- Det är ganska ofattbart. - Ja, det är det.
Lyssna, gumman.
Det blir inte som det en gång var. Det vet jag.
Men vi kan vara vänner. Båda två behöver en just nu.
Verkar det vettigt?
- Ja, det gör det. - Bra.
Gör lite nytta och duka bordet.
- Fundera på vilken film du vill se. - Okej.
Aldrig att jag ser en romantisk komedi.
- Det är min tjej, det. - Det är uteslutet.
- Hur är det med henne? - Hon har sovit ett bra tag nu.
Jag tänkte väcka henne lagom till middag.
Maten står i ugnen om du är hungrig.
Det var en bra gudstjänst i dag. Jag kände mig stolt över dig.
Vi behöver mer än två dussin medlemmar.
De kommer. Det gör de alltid.
Tom, kom hit!
Hon vaknar inte.
Rachael!
- Hallå? - Stör jag?
Hej, farmor. Nej, jag avslutar bara lite pappersarbete.
- Du låter bekymrad. - Nej då.
Och din far?
Jag vet att du är orolig, men det behöver du inte vara.
De ska inte bli tillsammans igen. Det här är något annat.
- Vad menar du? - Jag vet inte. Det är bara...
Han verkar glad.
Jag håller mig utanför, farmor.
Det borde du också göra.
Du har rätt. Jag ska inte lägga mig i mer.
Ha en bra kväll.
Dr Langston, kom fort.
- Hon mådde bra alldeles nytt. - Hon har det, eller hur?
Hon måste till ett undersökningsrum.
- Hör du mig, Rachael? - Mitt barn.
Vi ska ta hand om dig och ditt barn.
- Snälla, rädda mitt barn. - Det ska vi.
Kan vi få rullstolen, tack?
- Vad bra att du ringde. - Rachael är sjuk. Hon har det.
- Kommer hon att bli bra? - Hon är stabil nu, men jag vet inte.
- Jag vet ingenting om det här. - Jag kommer på en gång.
- Du måste ringa dem. - Maggie...
Om Rachael kan få det kan även Jacob få det. Vi kan inte vänta.
- Jag ska ringa samtalet. - Tack.
God kväll, Barbara.
- Fred är inte här. - Jag har kommit för att träffa dig.
Jag har tänkt på hur jobbigt det har varit för dig sen du återvände.
Separationen från din dotter, den där hemska middagen.
Jag har varit så upptagen med min familj att jag inte har tänkt på dig.
Det uppskattar jag.
Vill du gå en sväng med mig?
- Agent Bellamy. Ni jobbar sent. - Jag måste prata med er om en sak.
Men innan jag säger något måste ni lova att inte skicka in trupper igen.
Det här stannar mellan er och mig.
Det kan jag inte lova, men jag lyssnar.
Folk blir sjuka. Det är nån form av virus.
Det verkar bara drabba de återvända.
Det kan ha börjat med Arthur Holmes.
Han var sjuk när han kom tillbaka. Sen försvann han.
- Har någon annan gjort det? - Nej, inte än.
Med det sprids, snabbt.
Vi behöver hjälp.
Tack för rapporteringen. Håll mig underrättad.
Var det allt? "Håll min underrättad"?
Det finns inget mer jag kan göra just nu.
Du visste redan om det här.
- Om läget förändras... - De här människorna lider.
De kan dö igen. Permanent den här gången.
Om ni vet något måste ni berätta för oss.
Jag har ingen användbar information att ge er just nu.
- Ni ljuger. - Tänk så här, agent Bellamy.
Det är möjligt att det här är en naturlig följd.
De återvänder, blir sjuka och försvinner. Vi vet helt enkelt inte.
- Eller bryr oss. - Alltid ett nöje, agent Bellamy.
- Ursäkta. - Det är ingen fara.
Jag visste inte att du var hemma.
- Jag är strax klar. - Ingen brådska.
- Hur är det med Rachael? - Hon är stabil.
Jag ville få henne inlagd, men hon ville inte.
Hon blir kvar på mottagningen över natten.
Jag ringde min statliga kontakt. De tänker inte hjälpa till.
Varför?
- Hur illa måste det bli? - Det återstår att se.
Skelettdelarna från floden...
De var offer efter en brand på din familjs fabrik.
De återvände och blev mördade.
Din pappa bad mig att inte gräva i det, så det tänker jag inte göra.
Tror han att min familj mördade dem?
Jag vet inte. Det var länge sen.
Bara Margaret vet alla detaljer.
Jag vet inte ens om hon gör det.
Jag ljög när jag sa att du inte visste något om mig.
Det gör du.
Antagligen mer än någon annan just nu.
Jag lämnade in skelettdelarna till myndigheterna.
Varför?
Det är mottagningen.
Det är dr Langston.
Se till att hon har det bekvämt. Jag kommer på en gång.
Rachael har feber. Jag måste tillbaka dit.
Gå du. Jag finns här.
Carl?
Är du där, lillbrorsan?
Jag mår väldigt dåligt, Carl.
Jag behöver hjälp.
Snälla.
Är du där, brorsan?
Carl?
Hjälp mig.
Jag skulle aldrig ha gått hit den här tiden på natten tidigare.
Jag var för rädd.
För sårbar.
Men inte längre.
Det finns en kraft i att återvända.
- Håller du inte med? - Jag vet inte.
Sätt dig. Snälla.
Det har varit tufft för dig att komma tillbaka.
Det är tufft för alla.
Men för dig har det nog varit extra svårt.
Det är så många som är arga på dig.
Det har inte varit så farligt.
Det var därför du gick tillbaka till din älskare när du kom tillbaka.
Skam. Obeveklig skam.
Allt det du har gjort.
Mot din make, mot ditt barn.
Naturligtvis skäms du.
- Det vore inhumant att inte göra det. - Jag vill gå hem.
Titta på kvinnan som din dotter har blivit utan dig.
De klarade sig bättre utan dig. Det vet du.
Snälla, förlåt.
Men det gör ingenting ogjort.
Jacob drunknade i floden på grund av dig.
Om jag kunde få det ogjort skulle jag det.
Fånigt.
Vi kan inte göra något ogjort.
Bara framtiden.
Har du någonsin funderat på varför jag blev utvald?
Varför återvänder jag och inte andra?
Den som fattar besluten däruppe måste ha usla kriterier.
Carl.
- Vet du varför vi återvände? - Nej.
Det vet jag.
- Varför? - För att straffas för våra synder.
Jag trodde att det var en andra chans.
- Jag trodde att det kunde gå. - Det gör det aldrig.
De vill inte ha dig, Barbara.
Det är ditt straff.
Det är för mycket. Jag klarar det inte längre.
Jag klarar inte det här längre, Carl.
Jag tror inte att jag vill vara här.
Det är ett val.
All den här smärtan kan... försvinna.
- Hur då? - Det är enkelt.
Släpp bara taget.
- Släpp taget? - Ja.
- Hallå? - Mikey Enders har försvunnit.
Jag pratade precis med Carl. Han sa att han är borta.
Jag tänker få Rachael inlagd. Jag tar inga fler risker.
- Vad vill du att jag ska göra? - Försök ta reda på vad som pågår.
Ambulansen är här om fem minuter.
- Maggie. - Elaine?
- Vad är det? - Det är din mamma.
Jag såg henne i parken med din farmor. Sen försvann hon bara.
- Vad pratar du om? - Din mamma. Hon är borta.
- Vad betyder det? - Att hon är borta.
Marty?
JAG SÖKER SVAR. JAG HÖR AV MIG.
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Text: Maja Falk www.sdimedia.com